Mamma!
Jag minns inte att jag kastades ut ur bilen.
Jag minns inte det du berättar.
Jag minns inget av olyckan.
-Erik Haraldsen. Jourhavande. -Williamsen, Kathrine.
Vi sätter oss.
Jag har journalen från Oslo här. Jag beklagar verkligen.
-Bilolyckan... -Jag överlevde, som du ser.
-Smärtar det dig? -Va?!
Du körde, du och din sambo kastades ut-
-men sonen satt fast i bilen.
-Han brann inne. -Det minns du inget av?
-Sambo Jon, då? -Han minns allt.
-Också att du är oskyldig. -Ja. Men jag kan ha skuldkänslor.
-Hur tar han det? -Annorlunda. Det var en olycka.
Men att ta 21 sömnpiller är en handling.
Får jag gå nu? Jag ska med ett flyg.
-Hämtar nån dig? -Ja.
Vem?
-Jon, min sambo. Jag ska till Oslo. -Varför får inte han veta nåt?
Det har inte hänt nåt. Jag lever som förr.
Låt mig slippa. Snälla!
Det är nånting stort för pappa.
Han ska sjunga på en konsert. Det är viktigt för honom.
-Jag vill inte. -Han blir glad om du kommer.
Snälla?
Angelica? Kom.
-Trevlig resa! -Jag vill inte.
Det går bra, gumman.
-Hallå? -Hej.
Är du här eller sitter fast nånstans?
Fin klänning! Du passar bäst i vitt.
Men du vet vad jag tycker om folk som har solbrillor inomhus.
-Räkna till hundra, så kommer jag. -Nej.
Kan du inte bara dyka upp, Jon?
-Beställ in två glas vin till oss. -Jag är trött.
Räkna nu, så dricker vi vin ihop.
Det kanske inte är mig du ser. Du kanske aldrig ser mig igen.
Du! Kom igen nu.
Vad gör jag nu?
Drar dig i örsnibben. Den blir röd som när jag biter i den.
Det är fel, jag drar mig inte i örsnibben. Nu lägger jag på.
Möt mig i kapellet.
Jag vill inte leka. Jag ska inte till nåt kapell.
Kom till kapellet.
Jag har stått bakom dig hela tiden. Du ser nån annan.
Heliga Guds moder och fader...
Nu kan du stänga av respiratorn.
Jag älskar din hals.
-Dina läppar, din hud, ditt hår... -Lägg av!
Nej, det vill jag inte.
Min älskade! Låt oss gå ut på marken, och bli över natten.
Låt oss se om vinrankorna har satt skott.
Om knopparna slagit ut och granatträden blommar.
För där vill jag ge dig min kärlek.
Över vår dörr ska hänga de ädlaste frukter.
Både gamle och nya, Kath.
Jag kommer aldrig lägga saker bakom mig som du vill.
Jag vill gifta mig med dig. Vill du gifta dig med mig?
-Du kan inte mena allvar? -Jo.
Här och nu! Jag älskar dig.
Ska vi ta flyget?
Får jag se vad det var i väskan?
En liten sån, ja. Lycka till.
Kära publik, damer och herrar! Innan vi börjar vill jag erkänna en sak.
Jag har lurat er i alla år och fått er att tro att jag var bäst.
Att jag var nåt speciellt. Men jag är bara en bluff.
Det var allt. Ni får tillbaka pengarna på vägen ut.
Vad skrev du i rapporten?
-Som det var. -Som det var?
Brukar vi inte göra det?
Och vad var "som det var"?
Det vet väl du lika väl som jag.
Säg det.
Att du inte kunde rädda hans liv.
Var det fel?
Du kan väl tacka åtminstone.
Helgat vare ditt namn tillkomme ditt rike
Ske din vilja, så som i himmelen så ock på jorden
Vårt dagliga bröd giv oss idag
Och förlåt oss våra skulder så som ock vi förlåta dem oss skyldiga äro
Inlåt oss icke i frestelse utan fräls oss ifrån ondo
Ty riket är ditt och makten och härligheten i evighet
Amen
Vet du hur många muttrar ett flygplan har?
-Va? -10 365.
Det är ju en del.
Vad händer om mutter 18 inte sitter i ordentligt?
De där sakerna kollar de hela tiden.
Vem då?
Vem?
Jag vet inte. Teknikerna...
Det finns säkert nån som har vigt sitt liv åt muttrar.
Människor som vi, alltså?
Människor som kan göra fel.
Det är inget att vara rädd för.
Ser du efter väskan?
Hur känner du Kathrine?
-Hur känner du Kathrine? -Frågar du mig?
-Spela inte dum. -Jag känner ingen Kathrine.
Hur känner ni varandra?
-Jag vill ha ett svar. -Jag har tystnadsplikt.
Är du justitieminister? Präst? Läkare?
Älskare, kanske?
-Du är helt otrolig. -Svara, då.
Älskare har inte tystnadsplikt. Då är det nån av de andra.
Einstein!
Fråga Kathrine. Hon har inte tystnadsplikt.
Aj! Satan...
Här! Det är bara en rispa. Det slutar snart att blöda.
-Tryck hårdare. -Gör inte... Aj!
Tack. Det är bra.
Jag beklagar.
Okej. Ja.
Tack. Hej.
-Stig? -Hej.
Kom igen.
De har hittat ett hjärta till mig.
Nu ska mamma bli jättegammal! Säkert 1 00 år.
Lika gammal som en gammal häxa.
Angelica, gumman... Planet går snart.
Vill du ha nåt? Du får vad du vill. Vill du ha choklad?
-Glass? -Jag hoppas att planet störtar.
Det är klart att det inte gör. Det kommer gå jättebra.
Jag hoppas också att planet störtar.
Det här är kapten Pettersen. Välkommen ombord på 762 till Oslo.
Vi flyger genom tät molnighet nu-
-men när vi når normalfart är vädret fint.
Jag heter kapten Pettersen.
Välkommen om bord på flyget till Oslo, Gardermoen.
Vi flyger igenom ett kraftigt oväder-
-men vi är snart uppe i normalfart och där är vädret fint.
I Oslo är det soligt, blå himmel och en temperatur på tio grader.
-Hej. Vill du ha nåt att rita med? -Tack.
Längtar du tills vi kommer fram?
-Kan jag hjälpa dig med nåt? -Ja. Tar du ner min vita väska?
-Mobiltelefonen. -Javisst...
Whisky?
Ni har ändrat min bild. Fräckt! De andra gjorde rätt.
Se till att inte händer igen.
Ja. Ha det så bra.
-Du förföljer mig! -Självklart.
Tiden är dyrbar. Hälsa på Tim, The Guardian.
Hej! Det är en ära.
Han följer mig som en hund.
Jon har ett unikt luktsinne. Han kan lukta sig till blod.
På rätt plats, vid rätt tidpunkt.
Du glömde det svåraste: tålamod.
Tid, plats och tålamod.
Du knäppte händerna när vi lyfte.
-Förlåt. Jag tränger mig på. -Det gör inget. Vad såg du mer?
-lnget. -Munnen, va?
Jag bad en bön om att det goda ska segra.
Okej.
Vad har du gjort i Stockholm?
Jag bodde i kloster. Det var väldigt fint.
-Har inte nunnor dräkter? -Jo.
Jag gav aldrig de eviga löftena och blev aldrig nunna.
-Vad har du gjort i Stockholm? -Opererat 265 personer på ett år.
Jag är kirurg. På Nordens största traumavdelning.
Vad gjorde du hos läkaren?
-Va? -Läkaren som sitter här.
Jag vet.
Jag intervjuade honom.
-Om vad? -Boken.
-Sa han nåt intelligent? -Tillräckligt.
-Om vad? -Jag frågade om vissa saker.
Varför frågar du inte mig i stället?
Vad sa han? Att tiden läker alla sår...
...sekund för sekund, med små stygn på ett broderi som man hänger upp.
Vad hade du sagt, Jon?
Vet du vad jag hade sagt om du frågat mig?
Att det finns före, efter och nu.
-Det hade du sagt. -Precis. Här och nu.
Då talar jag om de som lever. Såna som oss.
Vi flyger in i ett område med stark turbulens. Spänn fast era bälten.
Hjälp! Jag vill ut! Hjälp! Jag vill ut!
Smärta och död är inte farligt.
Din reaktion blir det avgörande.
Nej... Nej!
Har du med dig sömnpiller?
Kath?
Jag bär dig gärna i säng, men inte på grund av det.
Kan du inte bara svara ja eller nej?
Turbulensen är nu bakom oss.
Utnyttja gärna vår service ombord.
En sån hade jag också när jag var liten.
-Pappa ska få den. -Då blir han glad.
Nej, det blir han inte.
Varför inte det?
Han har lämnat oss. Han tycker inte om oss längre.
-Han har väl tröttnat på din mamma. -Det vet väl inte du?!
-Hur gammal är du? -Elva år.
De sista fyra åren har jag druckit mycket.
Nu tar jag piller också. Men inte så mycket.
Sen har jag legat med andra kvinnor.
-Rätt många faktiskt. -Ditt jävla äckel!
Vet du vad jag tror?
Din pappa är nog skittrött på sitt gamla liv.
Hoppas att planet störtar så jag slipper träffa pappa.
Ser du de andra personerna här? De finns faktiskt.
Inte bara du vill ha glass!
-Allt kretsar inte runt dig. -lnte dig heller.
Man får inte alltid som man vill.
Men du har tur, för så här är det:
-En pappa tycker om sin dotter. -En whisky, kanske?
-Vad det din flickvän? -Nej, det är den här.
Tack.
Vi gratulerar vår yngste kirurg Erik som fyller 35 år idag.
Ett fyrfaldigt leve för Erik. Han leve! Hurra, hurra, hurra, hurra!
-Status? -28 årig man, frontad med lastbil.
Revbensfraktur, punkterad lunga, bukblödningar och flera fotfrakturer.
Ursäkta.
Jag blir inte så rädd om jag sjunger.
-Anhöriga? -Jag har inte fått tag på nån.
Det låg på toalettgolvet.
Det är min ex make. Vi var nygifta på bilden.
Han dog igår.
Det är för jävligt.
Han har körts till sjukhuset nu.
Bilen kördes över av en lastbil. Han måste vara...
Jag lägger det i Guds händer.
Hur länge sen var det du var utanför klostret?
Vi måste alla ut och möta människor.
-Ska jag åka till sjukhuset? -Nej.
-Du ska bara lyssna till Guds röst. -Jag lyssnar ju på Gud.
Det är inte så enkelt.
Vi kan inte bara rikta blicken uppåt.
Vad menar du?
Klostret är ingen tillflyktsort.
Kastar du ut mig?
Jag säger bara att du måste våga känna efter med hela dig själv.
Det är inte säkert att du går sönder.
Det är liv.
Och död.
Smärtan och döden är inte det farliga.
Det som avgör är hur du reagerar.
Det är Guds röst, Elise.
Ge denna söta, underbara, härliga människa styrka!
Blodtrycket stiger.
-Han har hjärnblödning. -CT?
Trycket är för högt. Förbered kraniotomi.
-Han är instabil. -Jag kan inte stoppa blödningen.
Vi får stänga.
Förbered en respirator på intensiven.
Trots att vi var skilda fick jag avgöra om respiratorn skulle slås av.
Är det vanligt?
Ja, det är en vanlig procedur.
Han har ett bra hjärta som en annan människa behöver.
Hur gör ni? Drar ni bara ut kontakten?
-Kan jag inte få slippa? -Vi tror oss veta vad som är bäst.
Om inte du har nån bestämd uppfattning...
Jag smet. Jag kunde inte bestämma om han skulle dö eller inte.
Han var redan död.
När de överordnade styrsystemen i hjärnan slås ut-
-kan man upprätthålla de viktigaste funktionerna en kort tid.
24 till 48 timmar, sen är det slut.
Det vet bara Gud.
-Jag tänkte stanna hemma ett tag. -Varför det?
"Varför det"?! Jag trodde du skulle bli glad.
Jag förväntade mig: "Härligt att du är hemma ett tag."
-Härligt att du är hemma ett tag. -Vad är det?
-Vem är hon? -Vem? Vem?
-Spela inte dum! -Jag vet inte vad du menar.
-Kvinnan du tog bilder av. -Jag tog många bilder.
Ja, men varför är hon så glad?
Det ser ut som om hon gillar dig.
Ja. Hon kanske gillade mig mycket. Stör det dig?
Stör det dig om jag gillade henne?
Jag kanske inte får gilla folk eller glada kvinnor?
Är det henne du menar?
Titta! Jag vet inte vem hon är längre.
Känner du igen henne?
Tack.
Vi störtar! Vi störtar!
Vi är i en nödsituation. Behåll era säkerhetsbälten fastspända.
En av motorerna exploderade. Var lugna och sitt kvar på era platser.
Ta på er maskerna.
Jag beklagar en brant nedstigning, men vi är nu på säker höjd.
Ni kan ta av er maskerna.
Kraftig turbulens råder nu, men situationen är under kontroll.
Hej! Jag hade önskat att du svarade nu...
Det verkar vara nåt fel på planet.
Jag tror inte jag kommer hem.
Jag vet att jag har varit en...
Jag har varit en jävla skit.
Jag har varit otrogen mot dig, men det har inte betytt nåt.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig så otroligt mycket.
Säg till lillgumman att jag älskar henne också.
Säg att jag älskar henne jättemycket.
Mamma!
Rör mig inte.
Jag blev inte utkastad ur bilen...
Det var bara du som blev.
Du tog ut mig ur bilen. Svara mig!
Lät du honom dö? Lät du Mikael bränna inne? Svara!
Jag väntade på att du skulle orka höra.
-Du har ljugit för mig hela tiden. -Nej.
Släpp mig.
Aldrig! Jag släpper dig aldrig.
Elise, det är nåt jag måste berätta.
Jag felbedömde en patient.
Jag trodde jag hade sett allt.
Jag trodde jag hade full översikt över patientens tillstånd.
Jag har alltid full översikt.
Jag har gjort ett fel.
Jag såg bara en punkterad lunga och inre blödningar.
Jag missade vissa parametrar. Jag upptäckte hjärnblödningen för sent.
Jag ska säga det där, men gör det inte.
Du räddar liv, Erik!
Du måste leva med att man förlora några.
Nej! Skomakare, parkeringsvakter och frisörer kan göra fel.
-Vi gör fan inte fel! -Det som hände igår kan hända alla.
Vem tror du att du är? Gud?
-Jag tar lite ledigt. -För helvete, ryck upp dig!
Dessutom har han ett prima hjärta.
Vi kanske är gudar, trots allt.
Fattar du hur fantastiskt det är...
... när en människa ligger framför en och man vet precis vad man ska göra.
Varje snitt som ska läggas, varje stygn som ska sys.
Upplevelsen är så jävla häftig.
Jag gjorde fel. Jag kan inte operera igen.
Du hade gjort detsamma om igen.
Vad menar du?
Du hade räddat mig först, hade du inte?
-Du kan inte fråga så. -Jo!
Är det nån jävla rättegång?
Vad vill du att jag ska säga?
Att jag kunnat rädda båda, att varken jag eller Mikael kunde leva utan dig?
Det var inget beslut. Det var en instinkt.
Jag fick inte sagt det som jag skulle säga.
Du måste lyssna på mig.
Visste du att...
Visste du att hjärtat är en okänslig muskel på 300 gram?
-Det är inte sant. -Jo.
Kath, lyssna nu. Det smällde i Libanon.
Ta en bild av mig. Snälla!
Hon är inte så glad längre.
Sen fanns ingenting kvar av henne.
Hon var på fel plats vid fel tillfälle.
Vi börjar snart nedstigningen mot Oslo.
Trots att vi bara har en motor kan vi landa normalt.
Jag hade det egentligen ganska bra i klostret.
Jag kände mig lycklig. Min kropp var som en okänslig muskel.
Det är den inte längre.
Kan du inte operera mig tillbaka?
Jag vill vara en okänslig muskel.
Vet du vad som ligger i skåpet där uppe?
Ett hjärta.
På fyra timmar ska det hitta en ny kropp.
Jag såg ett sånt hjärta, i Gaza.
Det hade tillhört en amerikansk fotograf.
Ingen ville ha det.
Jag är rädd.
Jag undrar hur Svend mådde med alla slangar inkopplade?
Känner man när respiratorn stängs av?
Nej.
-Sätt på dig bältet. -Jag får klaustrofobi.
Allt är mitt fel...
Ta på dig bältet, är du snäll.
Det enda som hjälper är att tro att det goda segrar.
Tror du på det?
-Ta på det. -Tror du att det goda segrar?
-Ta på dig bältet. -Svara mig. Tror du det?
Nej! Låt bli!
Nej!
Se på mig! Det kommer gå bra.
Det går bra.
Sätt dig ner. Sätt dig ner!
Aortan är skadad. Hämta förbandslåda, bandage, handdukar...
Ligg stilla.
Det kommer gå bra.
Du räddar liv, Erik! Du måste leva med att man förlorar några ibland.
Det går bra, Elise. Det går bra.
Be kapten att kalla på ambulans.
Om det inte går bra, lova mig en sak.
Men det går bra.
Ring mannen som körde lastbilen.
Säg att det inte var en olycka. Svend ville dö.
Han har alltid varit så.
Han försökte begå självmord flera gånger när vi var gifta.
Lastbilchauffören gjorde det jag inte klarade av.
Han hjälpte Svend att dö. Svend ville dö.
-Håll min hand. -Jag stannar.
Vi ska väl äta nåt. Jag ordnar det.
Nu kommer hjärtat.
Då tar vi det nya hjärtat.
Det ser starkt och fint ut.
En sushi meny, tack.
Bilden tog du en vecka innan han dog.
Då visste han ingenting.
Jag visste ingenting, du visste ingenting.
Jag orkar inte längre.
Jag vill bara leva.
Jag valde att dra ut dig först.
Det kändes som ett brott att älska dig.
Texter: Cristel Nyqvist Scandinavian Text Service 2011